To je Berk,
najbolje varovana skrivnost na tej strani česar koli.
Vem, da ni videti nič posebnega, toda ta kup skal
skriva kar nekaj presenečenj.
Življenje tu je izjemno, ampak ni za strahopetce.
Veste, ko večina v prostem času veze ali rezbari,
pa mi Berkanci uživamo v zadevici, ki ji pravimo
dirke z zmaji!
Oprosti, Škilek. Si ti hotel tole?
Smrkljasti, to je moje! -Izvoli, ljubica.
Sem ti povedal, da si danes čudovita? Ker si res!
Nehaj, Bruh. Še malo, pa bo zasmrdelo.
Ne, še vedno je jezna.
Poberiva se, Rig!
To!
Ja!
Dvojčka jih imata devet. Astrid zaostaja s tremi.
Sledita ji Škilek in Smrkljasti z nobeno.
O Vikiju ...
... pa ni sledu.
Si ga pregnal s pomembnim pogovorom, ne, Stoik?
Smrkljasti, kaj počneš? Zdaj bosta zmagala.
Moja princesa je. Dobi, kar hoče.
Grdobuča? Te ni skušala živega pokopati? -Za par ur.
Zmaji so pomenili težave, vendar pred petimi leti.
Zdaj so se priselili v vas. Zakaj pa ne?
Imamo po meri narejene staje, vedno polne krmilnice,
zmajevsko pralnico
in celo najsodobnejši protipožarni sistem.
Čas je, Pljuvač. -Dobro! Zadnji krog!
Črna ovca! Dajva, Nevihta. Še vedno lahko zmagava.
Daj, Bruh! -Dajva!
Dajmo, Mesožer!
Hitro, hitro!
To je tvoj veliki trenutek. Prijeten let želim!
Gor, gor!
Ne! -Ja!
Odlično, Mesožer.
Izvoli, draga. Moja je vredna deset.
Črna ovca!
Se borita za Grdobučo?
In jaz zmagujem! -Skupaj zmagujeva!
Ne!
Zdaj me nihče ne ustavi!
Razen mene. Povezana sva, genij.
Nehaj mi krasti slavo!
Daj ju, Astrid! -Slava je moja! -Vedno vse uničiš!
Brez ovce ni slave! -Imam te!
Astrid! -Odlično odigrano!
To je moja bodoča snaha!
Oprosti. -Nevihta!
Skupaj 13! Astrid je zmagala!
Ja, Berk je popoln otok. Moj trud se je obrestoval.
Kar je dobro, saj je svet z Vikingi na zmajevih hrbtih
nenadoma postal mnogo večji.
To!
Kaj praviš, prijateljček? Poskusiva še enkrat?
Brezzobi, nič mi ne bo!
Pripravljen?
To!
Izjemno!
Ni več izjemno!
Brezzobi!
O, ne!
Od nikoder se je vzela.
Dodelati morava tvoje jadranje.
S tem nadomestnim repom izvajaš slabe reševalne manevre.
Očitno sva našla še eno dolino.
Kaj je? Naj se opravičim?
Se zato kujaš, ti velika cmera?
Tu imaš!
Čutiš?
Si zaznal moje globoko kesanje?
Dajmo, no.
Saj ne bi poškodoval enonogega ...
Ja, prav imaš! Zmagal si!
Na tleh je! Grdo zgleda.
Zmaji in Vikingi so spet sovražniki,
ki se borijo do grenkega ...
Veš, da se ne spere.
Kako jo bova poimenovala?
Prav, Srbeča pazduha.
Kaj praviš? Bova našla v tem gozdu kakšnega golcarja?
Čudni smrtni šepet ali dva med skalovjem?
Kdo ve, morda bova pa izsledila še kakšen nočni bes.
Ne bi bilo super?
Kaj praviš? Greva dalje?
Dober dan, moja dama. Kje si bila?
Živjo! Zmagovala sem, kaj pa?
Pravo vprašanje je, kje si bil ti!
Izogibal sem se očetu. -O, ne. Kaj je bilo tokrat?
Tole ti bo všeč. Zbudil sem se, sonce sije.
Grozne groze prepevajo na strehi.
Odvlekel sem se na zajtrk, misleč, kako je svet lep, ko dobim ...
"Sinko, pomeniti se morava."
"Ne zdaj, oče. Čaka me ves dan afnanja."
Sploh ne govorim tako. Kdo naj bi bil to?
In kaj je to miganje z rameni?
Ja, res me odlično posnemaš. Kakor koli, in reče:
"Sin, ponos Berka si. Ne bi mogel biti ponosnejši."
"Hvala, oče. Tudi sam sem navdušen nad sabo."
Sem že kdaj tako mahal z rokami? -Ravnokar.
Dobro, pri miru bodi. Zadeva je resna.
"Odrasel si in noben poglavar si ne more želeti boljšega naslednika,
zato sem se odločil ..." -Da boš poglavar!
Viki, naravnost čudovito!
Pokvarila boš vzmet. Občutljiva je.
Ja.
S tem se torej ukvarjam. -In kaj si mu odgovoril?
Nič. Ko se je obrnil, me že ni bilo več.
Odgovornost je velika.
Zemljevid bo moral počakati
in jaz bom morala letati z Brezzobim, ker boš prezaposlen.
To ni zame, Astrid.
Govori, načrtovanje, vodenje plemena. To je zanj.
Ne razumeš. Poglavar! Kakšna čast.
Jaz bi bila vesela. -Nisem kot ti.
Ti veš, kaj želiš. Od nekdaj si.
Jaz pa se še iščem.
Vem, da nisem kot oče, mame pa tako ne poznam.
Kaj sem torej?
Tega, kar iščeš, ne boš našel zunaj, Viki.
Tu notri je.
Morda samo še ne vidiš.
Morda.
Ampak tam zunaj je nekaj.
Viki ...
Drži se me.
Kaj se je zgodilo tu?
Počasi, prijateljček.
Viki! -Streljaj!
Astrid, pazi!
Viki!
Pazite na rep!
Zvežite tace!
Je to, kar mislim, da je?
Nehajte! -Nevihta!
Kaj počnete?
Sta že nazaj?
Mejduš, saj to je nočni bes.
Mislil sem, da so izumrli.
Očitno se nam je nasmehnila sreča, fantje.
Drago nima takega v svoji zmajevski vojski.
Zmajevski vojski? -Nočeva težav.
Na to bi mislila, preden sta nam sunila zmaje in požgala trdnjavo!
Kaj pa govoriš? -Misliš, da sva bila midva?
Lovljenje zmajev je že tako dovolj zahtevno brez naivnih jezdecev,
ki jih skrivaj rešujejo.
Katerih naivnih? So še drugi jezdeci zmajev?
Razen tvoje prijateljice tatice? Ti mi povej.
Čeprav imaš zmaja, ki bruha ogenj, moramo izpolniti svojo normo.
Kako naj pojasnimo to katastrofo Dragu Bludvistu?
Dragu Bul-čemu? O čem sploh govoriš?
Jutri pričakuje novo pošiljko zmajev za svojo vojsko.
In Drago ne mara izgovorov.
Tole sem dobil od njega nazadnje, ko sem se prikazal praznih rok.
Obljubil je, da naslednjič ne bo tako razumevajoč.
Ničesar ne veva o kradljivcu zmajev ali zmaju, ki bruha ogenj
niti o tvojem zmešanem šefu in njegovi zmajevski vojski.
Vrni nama zmaja, pa bova šla, ti divji neznanec, ki te ne poznava.
Kako sem nevljuden!
Eret sem, Eretov sin.
Najboljši živi lovec na zmaje.
Konec koncev ne more vsak ujeti nočnega besa.
To pa je Brezzobi. Pravi, da odhajamo. Takoj.
Vsi to rečejo. V napad, fantje!
Nevihta, pridi! Hitro, hitro!
Ne bosta obdržala zmajev, sta me slišala?
Drago si bo prisvojil vse!
Hitro, Mesožer!
Pozdravljen, Stoik! -Kako si? Čudovit dan.
Pozdravljen. Odlična dirka.
Pardon.
Se je prikazal? -Verjetno je že odletel čez rob sveta.
Bi res rad, da mali vodi vas?
Lahko preložiš upokojitev.
Pripravljen je, boš videl.
Tu je!
Ponos Berka!
Ki se je končno prikazal v službi.
Oprosti, zadržal sem se.
Oče, se lahko pogovoriva? -Bi mi rad kaj povedal?
Ne ravno tistega, kar misliš, ampak ja.
Odlično! Zdaj pa prva lekcija.
Poglavarjeve dolžnosti do ljudi. Številka 41?
Se lahko pomeniva na samem?
Jaz! Jaz sem naslednji!
Če bi se lahko pogovorila ... -Oprosti, ampak ves dan že čakam.
Rad bi visoko sedlo
z veliko ostmi in prostorom za tovor.
Seveda, dobil ga boš.
Oče, tole je pomembnejše od izdelave sedel.
Druga lekcija: nobena naloga ni nepomembna pri služenju ljudem.
Oprosti, Godrnjač. -Oče, se lahko pomeniva ...
Godrnjač!
Spet si pustil ugasniti ogenj!
Dovolj je bilo. V posvojitev te bom dal.
Takole. Vzemi, kar rabiš.
Res se morava pomeniti o novi deželi, ki sem jo odkril.
Še eno? -Je kaj novih zmajev?
Nisva bila tako dolgo tam.
Ljudje niso bili ravno prijateljski.
Res? Jih vajina zmaja nista navdušila?
Ne, tokrat je bilo drugače.
Nič kaj običajno tekanje v gore, ki se mi dopade.
Ti možje so bili lovci.
Lovci na zmaje.
Moral bi videti utrdbo.
Porušena in sredi ledu. Čudno je bilo.
Nisem še videl česa takega.
Najhuje je, da je okrivil naju!
Še v hudo godljo se bosta spravila.
Ne veseli vsakega tako življenje.
Pljuvač ima prav, sinko.
Najbolje se je držati zase.
In čas boš zdaj porabil za kaj drugega.
Ko bomo razglasili novico!
Vojsko zmajev sestavljajo.
Oziroma vsaj tip, za katerega delajo.
Dargo Blukrist ali nekaj takega.
Fasal jih bo, če mi bo hotel vzeti zmaja!
Ali mojega!
Prava trapa si. -Lepa trapa.
Ja.
Bludvist? Drago Bludvist?
Ja. Čakaj.
Ga poznaš?
Vsi zmaji na tla!
Kaj? Zakaj?
Zaprite vrata!
Spustite lopute! -Čakaj! Kaj se dogaja?
Hitro!
Slišali ste ga! Zaprite!
Noben zmaj ali Viking ne sme z otoka brez dovoljenja!
Ker neki tip, ki ga poznaš, nekaj kuha v daljni deželi?
Ker je Drago Bludvist norec brez vesti ali usmiljenja.
Če zbira vojsko zmajev, naj nam bogovi pomagajo.
Spravite jih v ograde! Hitro!
Naj odletim tja.
Sledili bomo lovcem do Draga in ga spravili k pameti.
Ne, utrdili bomo otok.
Naša naloga je ohraniti mir!
Miru je konec, Viki. Pripraviti te moram na vojno.
Vojno?
Oče, če prihaja Drago po naše zmaje, ga ne moremo čakati križem rok.
Poiščimo ga in prepričajmo, naj odneha.
Ne, nekaterih ne moreš prepričati.
Zdaj moraš poskrbeti za Berk.
Poglavar ščiti svoje.
Zavarujte staje! Zapahnite vsako ogrado!
Viki, nikar! -Moram.
Sem!
Hitro!
Viki!
Dajmo!
Viki!
Oči na peclje, fantje!
S takim vetrom bomo do jutra pri Dragu,
zato raje napolnimo ladjo z zmaji! Hitro!
Ni časa za izbirčnost.
Eret? -Ne, če hočemo obdržati glave! Desno od krme!
Vrzite mreže, fantje! Sklatite ju!
Tokrat ne bosta ušla.
Ustreli!
Napolni!
Napolni! Prihaja!
Pa sem se bal, da bomo prišli praznih rok.
Ne, danes imate srečo. Predava se.
Nočni bes in smrtonosni gadji zmaj
ter dva najboljša jezdeca zahodno od Luk Tuka.
Šef bo gotovo vesel, ne?
Oprostite.
Kaj počneš? -Brezzobi, čakaj.
Zmaji niso za zaprti prostor, zato bosta ostala z vami.
Ne bosta v nadlego.
Razen če narediš tole.
Saj veš, lesena ladja, ocean. Kako dobro plavate?
Ne dobro.
Skoraj bi pozabil. Ne smeš imeti oboroženih ujetnikov.
Kak načrt je to?
Vsak lovec potrebuje tole.
Na eni strani rezilo, pomočeno v slino pošastne more,
na drugem koncu plin odurnega spenjoglava.
Dovolj je iskra, in ...
Ja, tako.
Ko te vzamejo za svoje, lahko izuriš še najčemernejšega zmaja.
Ne, prijateljček?
Daj mi to!
Kakšno igro igraš?
Nobene. Samo k Dragu hočeva. -Zakaj?
Ker ga bom prepričal, da si premisli o zmajih.
Prepričljiv zna biti.
Ko si prislužiš njegovo zvestobo, bo zmaj zate storil vse.
Tu okoli si ne bo nihče premislil.
Tebe lahko prepričam.
Tu in zdaj.
Smem?
Jezdeci zmajev!
Spusti me!
Smrkljasti, kaj počneš?
Vidiš, kako dobro varujem in oskrbujem?
Kaj so te mreže?
Pazi!
Za las.
Ojoj!
Njam!
Vzemi me.
Ne streljajte!
Kaj pa vi tu?
Rešit smo te prišli!
Ni me treba reševati!
Dovolj!
Napačno ladjo ste izbrali.
Sem Eret, Eretov sin.
Spravi to reč z mene.
Še kdo?
Se mi je zdelo.
Ti, v sedlo. Domov gremo.
Ne.
Takšna neodgovornost ...
Zaščititi skušam naše zmaje in preprečiti vojno!
Zakaj je to neodgovorno? -Ker hoče vojno, sin moj!
Dolgo nazaj smo imeli roparski poglavarji srečanje
o zmajevski nadlogi, ki nas je vse pestila.
Prišel je tudi tujec iz tuje dežele,
poln brazgotin, zavit v zmajevo kožo.
Ni nosil orožja
in mehko je govoril. Rekel je, da je
Drago Bludvist, človek ljudstva,
ki želi človeštvo rešiti pred tiranijo zmajev.
Trdil je, da lahko obvlada zmaje
in nas zaščiti,
če bomo pokleknili pred njim in mu sledili.
Bedak. -Ta je dobra.
Tudi mi smo se smejali.
Dokler se ni ogrnil s plaščem in zaklical:
"Videli bomo, kako vam bo šlo brez mene!"
Streha se je nenadoma vnela,
skoznjo pa so se spustili zmaji v ščitih,
ki so dvorano požgali do tal.
Edini sem preživel.
Človek, ki pobija brez vzroka, ne razume pametne besede.
Morda. -Viki!
Vseeno bom poskusil.
To mi gre.
Če sem prepričal tebe, lahko tudi njega.
Pridi.
Greva. -Ne!
Odpelji druge nazaj v Berk.
Dovolj sem imel uporništva za en dan.
Všeč mi je.
Grdobuča!
Prav.
Ne skrbi, prijateljček. Ne bom dovolil, da se ti kaj zgodi.
Obljubim.
Oče, prosim te!
Resno?
Prav.
Brez naglih gibov.
Miruj.
Brezzobi!
Mojega zmaja si pustil!
Ne more leteti sam! Utopil se bo!
Nazaj morava po mojega zmaja!
Kdo si?
Kradljivec zmajev?
Drago Bludvist?
Sploh razumeš, kaj govorim?
Brezzobi! Vse je v redu.
Tudi jaz sem te vesel.
Skrbelo me je zate.
Viki?
Je to mogoče?
Po toliko letih?
Kako je to mogoče?
Bi te moral poznati?
Ne, dojenček si še bil.
Toda mati ne pozabi.
Pridi.
Trdoglav kot njegova mati!
Tudi ona ni znala biti pri miru.
Dvajset let ima fant.
Pa še Viking je. Ni hujše kombinacije.
Če se spomnim, kako trmast in neumen si bil ti v svojih ...
No, dejansko se nisi spremenil.
Veš, kak je. Ne bo odnehal.
In če Viki najde Draga, preden najdemo Vikija ...
Vikiju ne more nihče nič,
dokler je z njim nočni bes. Saj je ja nočni bes!
Najdi ju, Glavodrob.
Najdi ju.
Stoj. Počakaj trenutek.
Sem! -Vrni se!
Pridi! -Ne moreš reči česa takega in se potem umakniti.
Moja mati si? Kaj, za ...
Se zavedaš, kako noro je to?
Hitro! -Nekaj vprašanj imam!
Kje si bila ves ta čas?
Kaj si počela?
Ampak rekli so, da si mrtva!
Vsi mislijo, da te je pojedel ...
Si se tu skrivala 20 let?
Reševala si jih.
Neverjetno.
Nisi jezen?
Kaj? Ne. Ne vem.
Roko na srce, nisem še dojel.
Ne odkriješ vsak dan,
da je tvoja mama zmešana, divja borka za zmaje.
Vsaj dolgočasna nisem, ne?
To je res treba priznati.
Ti je všeč?
Brez besed sem.
Smem ...
Čudovit je.
Neverjetno!
Morda je zadnji svoje vrste.
Poglej, tvojih let je.
Ni čudno, da se tako dobro razumeta.
Zložljivi zobje!
Kako ti je uspelo ... -V gozdu sem ga našel.
Sestreljenega in ranjenega.
Brzdozob je izgubil nogo v Dragovi jekleni pasti.
Vodorez je ostra mreža razrezala krilo.
Tega ubogega krevsokruleža pa je oslepila past na drevesu.
Pustili so ga umreti samega in prestrašenega.
Kaj pa je to? So tudi to naredili Dragovi lovci?
Ja.
Noro je, da sem ga dejansko sestrelil jaz.
Ampak nič hudega.
Vrnil mi je! Ne, prijateljček?
Nisi me mogel rešiti celega, ne? Moral si se maščevati.
Umetna noga!
Kaj pa je na tvojega prijatelja rekel oče?
Ni bil ravno navdušen.
Nato pa se je spremenil.
Vsi so se.
Kmalu je že imel vsak svojega zmaja.
Ko bi le bilo tako. -Ne, res.
Verjemi, sama sem se trudila,
toda ljudje se ne spremenijo.
Nekateri smo se rodili drugačni.
Dvignite bakle!
V Berku si moral pobijati, da nisi umrl sam,
toda verjela sem, da je mogoč mir.
Stoj! Samo slabše bo!
Nihče se ni strinjal z mano.
Viki!
Nato je neke noči v našo hišo vdrl zmaj
in te našel v zibelki.
Hotela sem te zaščititi.
Toda kar sem videla, je dokazovalo moja prepričanja.
To ni bila zlobna zver, temveč pametno, nežno bitje,
čigar duša je odsevala mojo.
Valka, beži!
Ne, nikar!
Drži se!
Ne! Stoik!
Valka!
Stoik!
Valka.
Z očetom sta tiste noči skoraj umrla,
ker nisem mogla ubiti zmaja.
To imamo v družini.
Srce se mi je paralo, ker se nisem vrnila,
toda verjela sem, da boš tako varnejši.
Kako si preživela?
Nebolet mi ni hotel žalega.
Najbrž je mislil, da sodim sem.
V dom velikega begozvera.
Alfa vrsto.
Eno redkih, kar jih je še.
Vsako gnezdo ima kraljico, to pa je kralj vseh zmajev.
Z ledeno sapo nam je ta mili velikan zgradil gnezdo.
Varno zavetje za vse zmaje.
Čakaj, je to pljuvač ledu?
Je odgovoren za to vse uničenje?
Varuje nas.
Vsi živimo pod njegovo zaščito in poveljstvom.
Mladiči pa seveda
ne ubogajo nikogar.
Dvajset let živim med njimi, Viki.
Odkrivam njihove skrivnosti.
Všeč si mu.
Gotovo si lačen.
Ja, lahko bi jedel. -Dobro, čas kosila je.
Tole mi ni všeč. Morali bi se že vrniti z Vikijem.
Tudi meni ni všeč. Eret, Eretov sin,
je bil moški mojih sanj, moj svet!
Ampak punči, brado sem si pustil zate.
Jaz tudi.
In če jih je sestrelil Drago?
Kaj, če potrebujejo našo pomoč?
Poiskati jih moramo.
Čakaj. Kaj? Ne, Stoik je rekel ...
Ni pomembno, kaj je rekel, če so jih ujeli.
Gremo!
Se bomo vrnili?
Nimamo kam, ničesar ne moremo prodati
niti nobene glave osvojiti!
Če ne bomo kmalu prispeli z zmaji ...
Previdno, kaj si želiš!
Eret, Eretov sin!
Kaj je to?
Ugrabitev.
Lahko jezdi z mano? A lahko?
Pokazal nam boš, kje je Drago.
Da se boste jezdeci vtihotapili v njegov tabor. Kar takoj me ubij.
Tudi prav. Nevihta, spusti ga!
Pridna punca!
Nevihta, ujemi!
Dobro!
Prav! Odpeljal vas bom k Dragu!
Vedno vžge.
Mislil sem, da bomo jedli.
Saj bomo.
Za zmajevim otokom sem našel to otočje.
Takole.
Ko sem tu zgoraj, sploh ne čutim mraza. Počutim se ...
Svobodno.
Tako je, če si zmaj, Viki.
Nič ni narobe, če se imaš za zmaja.
Toda ali znaš leteti?
O, ne!
Ojoj! Za las!
Tokrat nama je skoraj uspelo!
Neverjetno.
Tudi sama nisi slaba.
Vsa ta leta si mi postajal podoben.
In kje sem bila jaz?
Žal mi je, Viki.
Lahko začneva znova?
Mi boš dal še eno priložnost?
Lahko ti pokažem, česa sem se naučila v 20 letih.
Kot recimo ...
Zdaj ti bodo uspeli ostri zavoji.
Si vedela za to?
Vsak zmaj ima svojo skrivnost.
In vse ti bom pokazala.
Razkrila bova vsako skrivnost,
skupaj našla še zadnjo vrsto,
kot mati in sin.
Najin dar, Viki, naju povezuje.
To si ti, sin.
To sva midva.
Spremenila bova svet za vse zmaje.
Da bodo živeli bolje, varneje.
Ja.
Izjemno se zdi.
Čudovito!
Zdaj se lahko skupaj pogovoriva z Dragom.
Kaj?
Z Dragom se ne pogovarjaš.
Ampak morava ... -Ne.
Zaščititi morava svoje.
Pridi, nazaj morava.
Pripeljal sem vas sem, zdaj pa spravi to reč z mene.
Nikoli ne vzemi zmaju igrače. Res ničesar ne veš?
Zakaj se mi to dogaja?
Kaj je tu spodaj?
Veliki mehurji, ogromna pljuča,
prebivalec mrzlih, globokih voda.
Leviatan petega razreda, mogoče šestega.
Mesožer! Kaj je narobe?
Drago!
Pusti me!
Vedno sem te vesel, prijatelj!
Se greješ tu gori?
Kot vidiš, sem pravočasno prišel z novimi zmaji.
Kot sem obljubil.
Prebuja se!
Pomagaj mi!
Spustite vrvi!
Zakrivljeni krempelj! -Kaj počneš?
Zdaj si moj.
Poleg tega sem ujel tudi njihove jezdece.
Cena ostane enaka. -Kaj?
Se hecaš?
Ampak bil si popoln!
Kot kaže, jih je še cel kup.
Koliko? -Torej jih le ni ujel Drago.
Koliko? -Na stotine. Ves otok!
Naj te ne skrbi.
Moji možje jih ravno lovijo.
Obljubim, da ne bodo izvedeli, kje se skrivaš.
Ja, bodo. Pogrešili nas bodo
in iskali z zmaji sledniki.
Če se nas samo dotakneš, bo Viki ...
Viki? -Fant ni problem.
Resno, verjemi mi.
Je samo sin Stoika, Berkov prestolonaslednik
in največji gospodar zmajev, kar jih je videl svet!
Gospodar zmajev?
Samo jaz obvladujem zmaje!
Ne. -Žal mi je.
In če nas takoj ne spustiš, bo prihrumel na svojem nočnem besu
in zdrobil tvojo floto v trske!
Potem bodo jokcali kot dojenčki.
Duhovito in lepo. -Dobra, punči!
Kot dojenčki, ki vedno jokajo.
Tamali.
Najprej je bil en jezdec, zdaj pa jih je ves Berk.
In pripeljal si jih do mene!
Drago!
Ustavite priprave!
Takoj moramo napasti gnezdo jezdecev!
Premagali bomo njihovega alfo!
In potem bomo zavzeli Berk!
Drago.
In znebite se tega.
Drago, prosim te.
Nevihta!
Ne!
Ne moremo čakati, da nas Drago napade.
Prvi ga moramo najti.
Pojdimo.
Počasi.
Se hecaš? Kako si prišel sem?
Tako kot bomo prišli ven.
Mi?
Zrak je čist.
Brezzobi, pridi.
Čakaj. Nekaj moraš vedeti.
Po poti mi boš povedal.
Tega ne morem govoriti po poti.
Dovolj sem slišal.
Gre bolj za hudo nepričakovano reč.
Ja, kar na kup jo daj.
Oče, za razliko od večine presenečenj ti bo tale všeč.
Obljubim. Le nežno se je moraš lotiti.
Mogoče bi ti prevzel tole.
Ojoj!
Oče, prosim, odloži meč.
Vem, kaj boš rekel, Stoik.
Kako sem mogla?
Da se vsa ta leta nisem vrnila.
Da se nisem vrnila k tebi.
In najinemu sinu.
Kako naj bi vedela, da si se spremenil?
Da se je kdor koli v Berku?
Tolikokrat sem vas rotila, da se nehajte boriti,
da poiščimo drugo rešitev. Pa me je kdo poslušal?
Zato se nisem poročil.
Samo zaradi tega.
Vem, da si moral sam vzgajati Vikija,
toda mislila sem, da mu bo bolje brez mene.
Motila sem se. Zdaj vem, toda ...
Ne bodi tako stoičen, Stoik!
Daj.
Kriči, robanti, reci kaj!
Še vedno si tako lepa kot tisti dan, ko sem te izgubil.
Bi lahko bil ta dan še slabši?
Naj premislim.
Skočili bomo v ledeno vodo in se utopili.
Poživljajoče.
Dame imajo prednost.
Si navaden zmajevski ... -Dol!
Posvari ostale!
Daj jih, Eretov sin!
Tu imate!
Spet te ljubim.
Bedno. Še vedno skačeš.
Bomo rešili vaše zmaje in pobegnili ali ne?
V vsako past poglejte. Tu nekje so.
Mesožer?
Prihaja kdo? -Ne vem. Počni, kar počneš.
Vrti.
Hvala, da si mi rešil življenje.
Naj ti zdaj vrnem uslugo.
Mama, ne bi prepoznala vasi.
V orožarni izdelujemo sedla, krilne proteze.
Zmajem celo popravljamo zobe!
Ne bi verjela spremembi.
Najin sin je Berk spremenil na bolje.
Mislim, da se nama je tale posrečil, Val. -Hvala, oče.
Malo sem iz vaje.
Nisem se poročil s tabo zaradi tvoje kuhe. -Upam, da ne.
Njene mesne kroglice bi pobile več zveri od bojne sekire.
Še vedno se mi jih nekaj kotali notri.
Ko se boš vrnila z vsemi zmaji, Drago ne bo imel možnosti.
Vse bo še dobro!
Počasi, sin. Veliko mora dojeti.
Razumem.
Ta mi je všeč.
Se spomniš najine pesmi?
Preplul bom divja morja,
ne bom se bal globin.
Z veseljem jezdil bom valove življenja,
če me boš le vzela za moža.
Ne žgoče sonce
ne ledeni mraz
ne bosta me ustavila.
Oprosti.
Če mi obljubiš svoje srce
in ljubezen ...
In ljubezen do konca dni.
Moj ljubi,
moj dragi.
Tvoje besede me osupnejo.
Vendar ne potrebujem velikih dejanj,
ko sem v tvojem objemu.
Prinesel ti bom zlatih prstanov,
celo pesmi ti bom pel. -Res?
Branil te bom pred vsem hudim,
če le ob meni boš.
Kaj mi bodo prstani
in kaj mi bodo pesmi? Želim si le tvoje dlani,
želim si te ob sebi.
Da te ljubim in poljubljam, da objemam te lahko.
Da pleševa in sanjava
skozi srečo in trpljenje. Tvoja ljubezen vedno v meni bo.
Preplul bom divja morja,
ne bom se bal globin.
Z veseljem jezdil bom valove življenja,
če me boš le vzela za moža.
Še vedno ... -Pljuvač!
Nehal sem.
Mislil sem, da bom moral umreti, preden bova spet zaplesala.
Ni potrebe po tako drastičnih ukrepih.
Zate, ljuba moja, bi naredil vse.
Se boš vrnila domov, Val?
Boš spet moja žena?
Družina bomo! Kaj praviš?
Ja.
Krasno! Jaz bom kuhal.
Hvala Odinu, da me nisi ubogal, sin.
Ker se ne bi spet našla.
Brezzobi?
Kaj se dogaja?
O, ne.
Val?
Val! Je že v redu!
Zdaj smo ekipa. Kaj bomo naredili?
Rešiti moramo zmaje.
Velja! Pridi, sin.
Za vsako ceno streljajte v goro.
Zbezati moramo ven alfo.
Pripravite pasti!
Presenečenje!
To!
Kaj?
Poln si presenečenj!
Pojdimo!
Prihajajo jezdeci zmajev!
Ogenj!
To!
Spravite jih na tla!
Eret, Eretov sin!
Gor, punca!
Eret, nagni se levo! Tako, ja!
Pazi!
To, punči!
Uničite jih!
Pazite!
Gospodar zmajev.
Dobrodošel med nami, jezdec zmajev!
Hvala. Vsaj mislim.
Kje si bil?
Z mamo sem se družil.
Je to tvoja mama?
Zdaj veš, od kod mi čut za dramo.
Alfa! Zdaj se bomo borili!
Pridi, Brezzobi!
Pokaži jim, kaj zmoreš.
Priden fant!
Dolgo sem čakal na to!
Ne moreš vzeti naših zmajev!
Alfa jih nadzoruje!
Potem je še dobro, da imam s sabo izzivalca.
Še en?
To je deseti razred!
Ne.
Dajmo! Uniči alfo!
Hvala.
Zate, ljuba moja, naredim vse.
Val, jih lahko ustaviš?
Potrudila se bom.
Pridi, Nebolet!
Ti!
Videl sem te goreti!
Plamenček me že ne ubije!
Stoik!
Ne!
Zmagali smo.
Zdaj pa jo pokončajte!
Ne!
Drži se!
Glavodrob, gremo! Pridi, Pljuvač!
Za tabo sem, Stoik!
Stoj!
Je to veliki gospodar zmajev?
Stoikov sin?
Le kako ga mora biti sram.
Toliko škode, in za kaj?
Da postaneš neustavljiv?
Da vladaš svetu?
Zmaji so prijazna, izjemna bitja,
ki lahko združijo ljudi.
Ali jih ločijo.
Veš, izkusil sem življenje v strahu.
Videl sem goreti vas,
umreti družino.
A celo kot deček,
ko sem ostal brez vsega,
sem prisegel, da bom premagal strah pred zmaji
in osvobodil ljudi tega sveta.
Čemu potem vojska zmajev?
Zmaje premagaš samo z zmaji.
Ali pa hočeš z zmaji premagati ljudi.
Da obvladaš tiste, ki so s tabo,
in se znebiš tistih, ki niso.
Pameten fant.
Svet hoče mir.
In na Berku imamo odgovor.
Naj ti pokažem.
Ne!
Naj jaz pokažem tebi!
Kaj, za ...
Viki!
Pridi, Pljuvač!
Sprememba načrta!
Noben zmaj se ne more upreti ukazu alfe.
Kdor obvladuje alfo,
obvladuje vse.
Brezzobi?
Brezzobi, si dobro? Kaj ti je?
Glej resnično moč.
Moč volje nad drugim.
V primerjavi s tem si nula.
Kaj ti je rekel?
Brezzobi! Daj, no!
Kaj ti je?
Ne, ne, ne. Daj, no.
Kaj počneš? Nehaj.
Nehaj! Zbudi se!
Brezzobi, ne!
Brezzobi!
Ne! -Viki!
Stoj!
Sin! -Oče!
Ne!
Oče!
Stoik!
Oče.
Ne, ti ...
Ne.
Ne, ne.
Ne! Pusti ga!
Pojdi! Poberi se!
Pojdi proč!
Veš, da ni sam kriv.
Dobri zmaji
v rokah zlobnih ljudi ...
Čakaj! Ne odhajaj!
... počnejo grozne reči.
Dajmo!
Zberite može. Na Berku se dobimo!
Brezzobi!
Ne, nikar.
Naj te pozdravijo valkire
in te vodijo skozi Odinova veličastna bojišča.
Naj z ljubeznijo in besom pojejo tvoje ime,
da ga bomo slišali iz globin Valhale,
kjer boš za mizo kraljev
zasedel svoje mesto.
Kajti padel je velik mož.
Bojevnik. Poglavar.
Oče.
Prijatelj.
Žal mi je, oče.
Nisem tak poglavar, kot si želel.
In nisem mirovnik, za kakršnega sem se imel.
Ne vem.
Prezgodaj si prišel na ta svet.
Droban si bil.
Slaboten in krhek.
Bala sem se, da ne boš preživel.
Tvoj oče
pa ni dvomil.
Vedno je govoril, da boš najmočnejši izmed vseh.
In prav je imel.
Imaš srce poglavarja in dušo zmaja.
Samo ti lahko združiš naše svetove.
To si ti, sin moj.
Bal sem se postati kot oče.
Predvsem zato, ker sem mislil, da ne zmorem.
Kako postaneš tako velik bojevnik?
Pogumen, nesebičen?
Najbrž lahko samo poskusiš.
Poglavar ščiti svoje ljudi.
Nazaj gremo.
S čim?
Vse zmaje je vzel.
Ne vseh.
Nočem umreti!
Ne moremo jih usmerjati! -A res?
Ne bo begozver obvladal tudi njih?
Mladiči so! Nikogar ne ubogajo.
Ja, tako kot mi!
Nevarno je!
Nekateri bi rekli, da ni premišljeno.
Še dobro, da nikogar ne ubogam.
Kak je torej načrt?
Vrniti Brezzobega in nalomiti Draga.
Pazi!
In tole reč.
Priden!
Pazi na pohištvo!
Kam greš?
Vaš poglavar je mrtev.
Stoik?
Zdaj vas nihče ne ščiti.
Ne.
Vse zmaje je vzel!
Zamotite alfo! Naj se ne osredotoči na Brezzobega.
Kako?
Si pozabil, s kom jezdiš?
Ni ga zmaja, ki ga ne bi obvladal!
Razen tega! -Amater.
Poglej. Viki je!
Kaj?
Meči jih!
Črna ovca, srček!
Deset točk!
Nič mi ni!
Tebe se pa človek res težko znebi.
Brezzobi?
Jaz sem, prijateljček.
Jaz sem.
Tu sem, prijateljček.
Vrni se k meni.
Ni več tvoj.
Zdaj pripada alfi.
Toda poskusi ga vzeti, veliki gospodar zmajev.
Drugič ne bo zgrešil.
Nisi bil kriv, prijateljček.
Prisilili so te.
Ti mu ne bi storil žalega.
Tako kot ne bi meni.
Kako ti to uspe?
Prosim te. Moj najboljši prijatelj si.
Moj najboljši prijatelj.
To, fant! Tako je prav!
Tu sem!
Dovolj!
Čakaj!
Še malo!
Ukreni kaj!
Ločiti ju moramo.
Ustaviti ga morava, Brezzobi.
Me zaupaš?
Zmogla bova.
Midva.
Skupaj.
Tako.
Še enkrat poskusiva!
Daj ga!
Daj jih!
Obvladaj ga!
Ne poslušaj ga, Brezzobi!
Ustavite jih!
Zdaj!
Ne že spet.
Brezzobi, zdaj ali nikoli!
Dajmo, prijateljček!
Drži se!
Uspelo nama je!
Pazi nanj, Brezzobi.
Zdaj je konec.
Je res?
O, ne!
Ne!
Viki!
Alfo izziva!
Da bi te zaščitil.
Ne, ne! Ne!
Upri se! Bori se!
Bori se!
Kaj ti je?
Zdaj razumeš?
Tako si prislužiš zmajevo zvestobo.
Končajmo, enkrat za vselej.
Nikoli!
Dajmo!
Bori se!
Alfa jih ščiti.
Vedno znova me presenečaš.
Hvala ti.
Veš, da se ne da sprati!
Vedel sem, da se boste vrnili!
Nevihta!
Naj te pocrkljam, Godrnjač!
Kje je moja princeska?
Nikoli več ne smeš proč, Krempelj.
Ja, ti! Pogrešal sem te!
O, Bruh!
Ne ti!
Precej dobro obvladaš zmaje.
Dober lovec bi bil.
Glavodrob potrebuje nekoga, ki bi skrbel zanj.
Jaz?
V čast mi bo.
Tvoj oče bi bil ponosen, kot sem jaz.
Hvala.
Vesel sem, da si tu, mama.
In tu bom ostala.
Vidiš?
Sem rekla, da je tu!
Še vedno to počneš? Duhovito.
Pridi sem!
Poglavar je prišel domov!
Naj živi poglavar! Naj živi poglavar!
To je Berk.
Malce zdelan in prekrit z ledom,
vendar je dom.
Naš dom.
Ti, ki so nas napadli, so neusmiljeni in zmešani.
Ti, ki so jih ustavili,
pa še bolj!
Res nas je malo,
vendar imamo cilj,
večji od vsega, kar lahko svet vrže v nas.
Mi smo glasovi miru.
In korak po korak bomo spremenili svet.
Veste, nekaj imam, česar drugi nimajo.
Seveda imajo vojske
in armade.
Mi pa imamo
svoje zmaje!
KAKO IZURITI SVOJEGA ZMAJA 2
Prevod: Marjeta Savor